10 
Blåviolett oxalsjradt chromoxid-natron. 
Blandas en lösning af det föregående saltet med 
en lösning af oxalsyrad chromoxid, så afsätta sig 
ur blandningen under frivillig afdunstning små 
blå violetta kristallkorn och flittror, h vilka ej så 
lätt som föregående salt lösas i vatten ocb hvilka 
i torr luft vittra och blifva violettlöda. De in- 
nehålla på 2 atomer natron en atom chromoxid 
och deras sammansättning torde få uttryckas med 
2Na€+'€iCVxH. 
Något natronsait, svarande mot det röda ka- 
lisaltet, har det icke Ivckats mig att framställa. 
Deremot har jag en gång erhållit en liten qvan- 
titet af ett rödviolett salt, krislill isei adt i rhom- 
biska sexsidiga taflor, likasom det blå natronsal- 
tet, men som på 1 atom chromoxid höll mer än 
1 atom natron, emedan det efter glödning i öppen 
luft fräste m.ed saltsyra. Detta salt har jag sedan ej 
kunnat erhålla och förmodar, att det har det blå 
saltets sammansättning, men en annan vattenhalt , 
emedan det afsatte sig ur det blå saltets ej fullt 
rena lösning. 
3. Ammoniumoxidsalter. 
Blå oxalsyrad chj^onioxid-ainnioniumoxid. 
Detta salt erhålles j)å lika sätt, som det blå na- 
tronsaltet af chromuxidhydrat som kokas med en 
lösning af oxalsyra och oxalsyrad ammuniumuxid 
i sådant förhållande att dessa bilda bioxalat. Den 
blågröna lösningen gifver under frivillig afdunst- 
ning inga kristaller förr än den blifvit sviups- 
tjock och intorkar då vaidigen på en gång till 
en af blå slinimerlika blad bestående saltmassa. 
Då det lyckas att erhålla saltet anskjutet i mo- 
derluten bildar det blå, st jernforniigt samman- 
grupperade blad. Det löses med största lätthet 
