103 
pag. 342 (descr. el fig. aJ e>Lempl. siccutn), ubi 
reliqua synonyma videas (exclusä tainen Pl. Car- 
dinå C UV.) 
Af de båda vuxna exemf^lar vi héift till undeisölv- 
ning, lioll det ena i liin^-d 17|, det andra nära 16 tiun. 
Kroppen är vida mera långslräekt än hos våra ölriga 
Rlionibi / dess största höjd, fenorna obeiäknade, infaller 
ungefär vid första tredjedelen af totallängden , och inne- 
hålles i denna längd 3 gånger; nit^n medräknas rygg- 
och anal-fe-norna , ir)faller slöivsta höjden låni^t bakoui 
halfva totallängden (vingefär mellan lyggens 55;te och 
analfenans 37:de stråle), och utgör omkring häll ten af 
denr)a längd. Största tjockleken, som faller ofvanför 
bröstfenornas midt, innehälles omkring 4^ gäng i största 
höjden (men är på mycket små exemplar i proportion 
större och faller öfver gäl locken). Äfven hufviidef har 
en n^er långsträckt form än hos samslagtingarne, h var- 
till den mer iitdi-agna nosen och de långa käkarne bi-- 
draga : afståndet från underkäkens spets till gällockets 
bakre rand mäter jemnt 4 gångei- totallängden. 
Munnen är af en betydlig storlek i jemförelse med 
våra öfriga flundiors; nninspringan mindre uppstigande 
än hos dessa, och öfver käken så lång alt den, upp- 
höjd öfver ögat, skulle nå till deltas bakiv rand; un- 
deikäken utskjuter betydligt framom den öfre. Gapet 
kan utspärras till en utomordentlig vidd; det är då af 
en fyrkantig form, och dess hÖjd innehålles föga mer 
*) Donovans fig. återger både till färg och habitus yp- 
perligt våi- flundra; endast afviker den deri att i-ygg- 
och analfenan äro högst på midten, mellanrummet 
mellan bukfenorne och analfenan lör stort, stjert- 
fenan afrundad. I de båda första fa Ilen är Pennants 
figur bättj-e, men har för lång underkäke, och ännu 
starkai e afrundad stjei tfena. Yarrells figuj-, som är 
sämst, och skenbarligen gjord efter ett toi kadt exem- 
plar, visar en stark kam mel lan ögonen , samt, hvad 
som är mest besynnerligt ehuiu det äfven nämnes i 
beskrifningen , öfver bröstfenorna en dubbel sidolinie. 
Svårt är att förklara, huru Cuvier kunnat föra En- 
gelsmännens "VViiifP' såsom synonymon till sin PL 
Cardina. 
