115 
samlieten, ligger väl snarast deri, att den såsom 
en helt liten fisk, som beständigt uppehåller si^: 
på bottnen, aldrig erhalles i de redskap som af 
fiskare vanligen begagnas. Derernot fås den icke 
så sällan i den skrapa eller bottenhåf, som Zoolo- 
gen vanligen begagnar för att från hafsbottnen 
upphämta mindre sjÖdjur; man finner den då 
oftast fastsugad ini större, tomma musselskal 
o. s. v., vanligen på ett djup af 30 famnar. Vi 
hafva på detta sätt fått många exemplar, både 
vid Christiansund och Bergen; och antalet af de 
individer vi inalles sett tagna vid Norriges kust, 
uppgår åtminstone till 50. En gång tingos 5 
stycken sittande tillsammans i ett skal af Cj- 
prlna islandica. Tager man denna lilla fisk upp 
ur vattnet, suger den sig i ögonblicket fast vid 
fingret; till och med kastad på sprit, händer det 
att den i de första ösioublicken suijer siir fast 
till väggen af glaset. Äfven i vattnet ser man 
den vanligen sitta stilla och fastsugad , med stjer- 
ten böjd framåt, ända intill hufvudel. Ögon- 
globerna, utomordentligt utstående, kunna röras 
i alla dii eklioner , oberoende af h varandra (nästan 
i ännu högre grad än hos Flundrorna), och då 
fisken sitter fastsugad, följer den, utan att vrida 
hufvudet det minsta, med ögonen alla rörelser 
t. ex. af en pincett, som föres i vattnet rundt 
omkring. Kommer pincetten för nära, så skuf- 
var den litet på sig eller flyttar sig glidande, 
ulan att släppa sitt fäste. Lösrifves den med 
våld, så hastar den så fort som möjligt, att åter 
suga sig fast på första passande ställe. 
Pen N A NT '•^) och Donovan ■•'*) hafva båda af 
denna fisk lemnat beskrifningar och figmer, af 
*) Brit. Zoof. vol. III. pag. 182, pl. 22. 
**) Brit. Fish. vol. IV, pl. 78. 
