119 
kumiat liniui ell enda konslaiit ocli pålitligt skilje- 
märke mellan var s. k. Cjclopteriis /cevis och 
nngarne af Luinpus. I allt öfrigt likna de h var- 
andra fullkomligt, ocli några smärre olikheter i 
form och propoi tioner , som vi i början trott oss 
iinna, halva vid undersökning af flera exemplar 
befunnits alltför obetydliga och variabla. 
b) Att vi äfven på taggiga exemplai", sorn 
således obestridligen tillhöra Litmpus ^ märkt 
många olikheter i taggarnes eller knölarnes ut- 
veckling. Så hirvaras t. ex. nu i Lunds Zoolo- 
giska Museum tvenne små Lunipi af 1^ tums 
längd. Hos den ena äro alla de 7 upphöjda kö- 
larne redan tydliga, r^^ggkölen väpnad med G 
tydliga och skai pa knölar; den öfversta sidokölen 
har 10 redan fullkomligt utbildade, och bakåt 
en rad af små ljusare Häckar, som antyda liera 
blifvande; i den mellersta sidokölen 5 a 6 knö- 
lar och i den nedersta lika mån^a. — Deiemot 
har det andra exem])laret ännu en alldeles run- 
dad och glatt rygg, utan spår till taggar eller 
köl; i den öfversta sidoraden, som ännu icke höjt 
sig till någon köl, finnas blott ett par helt smä 
taggar, men de båda nedre sidoraderiia äro mera 
utbildade. 
c) Ett exemplar af 1^ tums längd, som vid 
första påseendet syntes alldeles slätt och glatt, 
och af oss utan betänkande blifvit fördt till vår 
C, Icevis j lades på sugpapper, som borttog allt 
slemmet från ytan, hvarefter under loupen kunde 
upptäckas några helt fina taggar, på samma 
ställen, der de börja visa sig hos den unga 
Lumpus, 
Om äfven denna alldeles släta och glatta 
form y såsom allting nu leder oss att förmoda, 
