124 
clea uli Jarcliii des planles, som Blffon f<)restod, 
blott innehöllo få så stora djur som Pecora , och 
BuFFON således till en stor del måste åtnöja sig med 
otillräckliga underrättelser, på sin höjd upplyste af 
en och annan dålig ritning, eller al ett och an- 
nat hemfördt horn ellei' cranium, och man dess- 
utom känner hans hat till all systematisk form, 
så blir det lätt begripligt, att man fåfängt i hans 
arbete söker någon annan öfversigt och indelning 
af dessa djur, än den, att de som verkligen voro 
närslägtade med våra husdjur eller med de vilda 
euiopeiska arterna, beskrefvos i följd med dessa. 
Alla de öfriga upptogos hvar för sig, men en stor 
del, nemligen de som B. ansett likna Gazellen 
(Ant. dorcas), sammanfördes under Artikeln Ga- 
zelle i vol. XII af hans stora verk. 
Dessa arter, som ej inpassade uti de väl 
kända genera, företog sig Pallas år 1766, uti 
Miscellanea Zool., att uppställa uti ett lätt öfver- 
skådligt schema efter Linneiska methoden, och 
detta schema är det, som ända till våra dagar 
legat till grund för de zoologiska uppställningar- 
ne af ungefär hälften bland Pecora. Ehuru Pallas 
genom egna, ypperliga monografier och undersök- 
ningar upplyste flera af dessa arters historia , och 
tillade 4 nya, kunde han lika litet som Blffox 
äga tillfälle att rätt bedöma mängden af dem; 
han förenade dem samtlisre uti ett stoi t släs^te: 
. ... ^ 
Antilopej, som, då han år 1778, i Spicilegia, Fasc. 
XII, för tredje gången reviderade det, innehöll 
22 arter. Behofvet alt få systematiska kännetec- 
ken för arterna gjorde, att Pallas gick ännu längre 
än BuFFON i begagnandet af det enda som fanns 
att jämföra hos alla, nendigen hornens form, som 
dessutom förut var på samma sätt begagnad af 
Linné. Efter dem karakteriserades arterna, och 
