150 
ine(]la denna känslighet, som dessulom illa skulle 
passa ett organ, som allenast är ämnadt att tram- 
pa på. Jag måste åt andra öfverlemna undersök- 
ningen huruvida sjelfva hornäninets textur all lid är 
olika i hofvar och i klor eller naglar. Uli hä- 
slens hof beslår det nemligen af fina rör (ihåliga 
fibrer) och sådant tyckes det äfven vara uti oxens, 
giraffens m. fl. Menniskans naglar bestå der- 
emot af tunna lameller, som lätt och reguliert 
låta sönrlerrifva sig tvärsföre men ej åt annan led ; 
och såvida jag af sönderbrutna stycken kan döm ma 
tyckas klorna hos rofdjur och foglar vara lika be- 
skaffade. 
För att jemföra idislande djurens fötter med 
de öfrige däggdjurens, kunna vi, i enlighet med 
nyss gjorda anmärkningar, på följande sätt lemna 
en Öfversigt af hela klassen efter dessa delar: 
l:o Hof djur (Mammalia ungulalå), h vilkas 
nagel är stor, omfattande nagelbenet, och ända 
från roten tjock, utan att der betäckas af ett hud- 
veck. (Sannolikt bestå de alltid af fibröst horn). 
Trampytan är slät, elastiskt hornartad. Dessa äro: 
ä) UnguUgrada med fullständig hof, som in- 
nesluter fotens trampyta. Trampningen sker 
blott på 3:dje fingerleden, nendigen på na- 
gelns kant jemte trampytan. Hit höra si. 
EquuSj Pecora utom Camelus L., och »S^^^ Linn, 
b) Di^iti^rada, med ofullständiga hofvar, som 
sitta skilda från trampytan. Denna är blott 
en, gemensam för samtliga tårna, som ligger 
under de två första finserlederna. Tramp- 
ningen sker på hela den mellersta , och spet- 
sen af första leden. Sådane äro blott Ka- 
nieJfamdjeji och de återstående Bclhuv (Ele- 
pha'^, Hippopotamus , Tapirus och Rhinoce- 
ros). \_HYrax blir i detta hänvSeende, såsom 
