154 
En qvarslåeiitle antydning af denna såla synes 
mig den lilla valk vara, som ligger under nagelns 
fria ända och som tyckes hos menniskan afsöndra 
en fnas-formig, afFallande epidermis. Ett plattadt 
och Irubbigt tå ben hörer nödvändigt till denna 
nagelform. H varje afvikelse från denna högsla 
utbildning af handen antyder blott en mindre 
fullkomlig bildning deraf. Man finner alltså bred- 
den mindre på bakföLterna bosTarsius, Otolicnus 
m. fl., fingrarne kortare på menniskans fot, och 
i mindre grad ned böjlige der, samt hos Hapale, 
tummen icke molsättlig på Amerikas apor i all- 
mänhet och rudimentär eller ingen hos A teles, 
Semnopithecus och Colobus; naglarne bildade så- 
som klor hos Hapale, på 2:dra bakre fingern hos 
alla Lemurina, och nästan likså hos Babianerne 
(Cynocephalus Cuv.), o. s. v.; men hos alla äro 
naglarne vid roten täckte af ett hud veck och hos 
alla är en del af llathanden strimmig, åtminstone 
af elt par små hvirflar. Dessa hvirflar tyckas 
utgöra den viisendtliga delen af strimmorna, och 
utmärka just de finkänsligaste ställena af banden. 
På Menniskans händer ocb fötter, som hafva bela 
undre ytan tätt, utan afbrott strimmig, ligga 
hvirflarne allenast under den kullriga fingerändan. 
Hos Aporna, såväl gamla verldens som Amerikas , 
samt Lemures i allmänhet, ligga de inpå meta- 
tarsus och melacarpus, på de mjuka knölar, sorn 
motsvara klodjurens trampknöla; : vanligen 3 un- 
der spetsarne af metacarpus och 2 svarade mot ossa 
carpi. D;)ck finnes någon variation, t. ex. att 
Hylubales Lar knap])t har någon tydlig hvirf- 
vel, Ololicnus blott de 3 fiämre o. s, v. Alla 
dessa djur (de s. k. Qvadrumana) bafva samtlige 
fingerändcirne langssti immige. VaI yllorligare be- 
vis all denna structur är nAgonling, handdju- 
