156 
tunii liutL Att räkna Galeopilliecus bland Chi- 
roptera är alldeles orätt; den förhåller sig till 
Lemur, såsom Pteromys till Sciurus. 
5:o Simdjur . . . med hopbundna, räta , föga 
böjliga tår, utan egentlig trampyta. En sådan, 
ehuru icke bestämdt begränsad, finnes dock hos 
Walrossen och Otaria. Hvalarne sakna klor. Ut- 
ter, Bäfver ra. fl. höra ej hit, utan hafva plan- 
tigrada tassar. 
Att vidare uppräkna afdelningar med gräf- 
fötter såsom Talpa, med sneda klump-fötter så- 
som Bruta o. s. v. skulle leda alltför mycket till 
specialiteter. Har kunna de blott anses för mo- 
difikationer af de uppräknade hufvudsorterna, 
isynnerhet af plantigrada tassar. 
Efter denna afvikelse från vårt egentliga 
ämne återvända vi dit, för att något närmare 
betrakta olikheterne hos fullständigt utbildade 
hofvar. Af alla djur har hästen den fullkomli- 
gaste hofbildning. Den har blott en tå, svaran- 
de mot den mellersta af de 5, som tillkomma 
Däggdjuren; af de 2 nästliggande finnas svaga 
rudiment. Hofven är ganska stor, ungefär lika 
bred som lång, och belydllgt tjockare än finger- 
lederna; den är fö»a läsare baktill än framtill 
och ej mycket sträckt framåt, tillfölje hvaraf 
t ra rapningen sker i en riktning, sora ej raycket 
afviker fiån den lodi äta, och ingen annan led 
än den sista kommer nära marken. Då de inre 
delarne rätta sig efter de yttre ■••') blir förhållaii- 
*) tläi- kan knappt motsatsen sägas med afseende på 
hof och nagel ben. 1 sitt normala och fiiska till- 
stånd är liofvens form bestämdare än nagelbenets. 
