162 
trubbiga, men platta, med ganska otydlig säla; 
det är alltså nagelns kant som ensam skjuter fram. 
Det bör anmärkas att hos en ung kalf af Bos 
cafFer (f. 12) finner j^g dem något longitudinella, 
spetsiga och kullriga. Hos Caprina (fig. 15 — 18) 
är slutligen den del, som motsvarar sälan, ganska 
utvidgad, och kuUrig, men sjelfva nageln foga ut- 
vecklad. Härigenom bli de stora och nästan klot- 
runda, hvilket jag anser såsom ett af denna familjs 
vigtigaste kännetecken. Märkligt är alt de hafva 
samma form hos Oreotragus, som af alla Pecora 
har minst utbildad såla uti de egentliga hofvarna. 
4. Om nå^ra andra delar, hvaraf karak- 
ter er för Pecora blijvit tagne. 
Tå-Körtlarne (Glandulce et pori inter-digi- 
tales) anses af Ogu.by vara bland de delar, som 
ofelbart angifva arternes afiinitet. Möjligtvis är 
det afven så, och i alla fall äro de ganska märk- 
värdige; jag tycker mig äfven finna att deras när- 
eller frånvaro stå i sammanhang med hofvarnes 
form, så att de finnas uti alla hofvar med stor, 
baktill utstående såla, men ej i deöfriga; men då 
jag blott haft tdlfälle att se dem på några få ar- 
ter, emedan man nästan blott kan iaktti»o:a dem 
på nyss dödade djur, och svårligen på torra skinn 
eller lefvande djur, så har jag ej vågat begagna 
dem såsom karakterer. Det är nemligen ej lik- 
giltigt att sådane karakterer användas, som kunna 
iakttagas. 
T år 'Säckarne (Sinus sebacei , eller S. lacry- 
males, elkr S. anteoculares; Ogtlby kallar dem 
Crumen) äro belägne framom ögonen och skilde 
