170 
i stort, till de båda koiitiiieiiternas bättre lottade 
delar, på samma sätt som de nyss omtalade kring- 
liggande trakterna, till Antilopernes stepp- och 
öken-område: den innehåller blott få , vidsträckt ut- 
bredda och ganska alMkande arter, af den båda kon- 
tinenterne tillhöriga, artrika Hjortfamiljen. Utom 
de båda nämnda arterna finnes der blott en tredje 
af Pecora, neraligen Ovibos nioscliatus i ]Nord- 
amerika, som äfven är ganska afvikande inom fam. 
bovina. 
Hjortarnes geografiska utbredning företei* en 
annan mäiklighet. Ehuru betydliga olikheter dessa 
djur visa, så är dock det hufvudsnkli^^a slägtet, 
Cervus y gemensamt för båda kontinenterna, och 
utgöres af talrika arter. Dessa synas mig ganska 
tydligen utgöra 8 små, naturliga sektioner, hvaraf 
de 4 amerikanska, både till form och fädernesland, 
visa en icke otydlig analogi med hvar sin af de 
öfriga 4, som tillhöra ganda kontinenten, h vilket 
bättre synes längre fram, uti slägtets systematiska 
uppställning. Ehuru man väl knappt kan samman- 
föra dessa sektioner till 2:ne naturliga hufs udgrup- 
per efter verldsdelarne, så ega dock h vardera kon- 
tineiitens arter ett konstant kännetecken, uti en 
liten hårtofs, som hos dem i gamla kontinenten 
linnes på yttre sidan af metatarsi öfre del, (straxt 
nedom tarsus) och hos dem i Amerika, på insidan 
af sjelfva larsus (hasleden). Cervus strongyiuceros 
i mellersta delen af INordamerika utgör dock ett 
undantag, ty den liörer till samma grupp so»n vår 
C. elaphus, och har hårtofsen bildad liksom den. 
Elg och Uen, som äro gemensamme för båda kon- 
tincnterne, haf\a densamma likadan som ganda 
kontinentens arter. Södra Asien, som utgöres af 
Indien med China och Sundiska öarna , och är den 
rikaste af alla verldsdclar i zouh>giskt hänseende, 
