171 
utmärker sig genom de hjortarter som liaFva liårda, 
grofva har och blott tvågreniga horn. I den del 
af gamla kontinenten, som ligger norr om det 
stora ökenbältet, hafva hjortarterne mjuka, sköra 
och spongiösa, men oftast ganska tjocka hår. 
Efter Pecora kan man alltså på följande sätt be- 
stämma och karakterisera jordens hufvud-afdelningar, 
eller de egentliga Naturhistoriska verldsdelarna : 
ISegerlandet utmärkes af största antalet Pecora; 
Giraffer och Sjlvicaprina; inga Cervina; 
Nomadregionen, af Gazeller och Kameler; 
Södra Asien, af hjortar med yttre tofs vid tar- 
sus , och fasta, tagellika hår; 
Norra delen af gamla contin. med hela kalla 
zonen , af hjortar med yttre tofs nedom tarsus 
oc\i bräckliga här; 
Amerika (utom kalla zonen) af hjortar med inre 
tofs på tarsen. 
Australien (och Madagaskar?) utmärker sig slut- 
ligen genom fullkomlig brist på Pecora. 
Föröfrigt hänvisar jag, angående idislande 
djurens utbredning, till den systematiska framställ- 
ningen och till nedanstående tabell, vid hvilken 
följande här må anmärkas. 
Under Afrika finnes ingen kolumn för Mada- 
gaskar, hvarifrån jag ej känner någon art; ej heller 
för det stora, obekanta området mellan södra tro- 
piken och aequator, hvilket dock, att dömma efter 
de i Norr och Söder omgifvande länderna, uti 
h vilka flera arter och nästan alla hufvudsakliga 
slägten äro gemensamma, måste vara ganska rikt 
på djur af denna ordning. Den enda mig bekanta 
art derifrån är Tragelaphus phaleratus. Tredje Afri- 
