217 
assiniiäs Noc, sa in I på foUeriias sidor hos denna 
sed na re. 
c) En egen form, der greningen nått sitt 
maximum, och liksom af brist på rum ofta nöd- 
gas af vika ur den ursprungliga planen, förekom- 
nier, inbiaiKlad med stycken af en helt annan 
form, på tentaklerna af Thjone Fusus (fig. 47); 
— och en annan besynnerlig form (fig. 55), som 
i sina greningar ofta förunderligt härmar det fina- 
ste löfverk, och likaledes af brist på utr^anme 
iiågongång nödgas vika ur dft ursprungliga planet , 
finner man pä tentaklerna af en annan Thjone^ 
Th. Raphanus Nob. 
d) Den vanligaste af alla former är utbred- 
ningen till reguliera skifvor; vi hafva redan 
nämnt huru sådana bildas och tillvexa. Deras 
tjocklek kan vara mycket olika. — De tjocka (fig. 
2, 3, 9—11, 50, 54) hafva alltid mellanväg- 
garne mellan hålen tjockare och sjelfva hålen i 
proportion mindre. — I de tunna (se t. ex. fig, 
24, 31) äro mellanväggarne mycket tunnare och 
formen af det hela vanligen mera sirlig. Deras 
typus är vanligen högst konstant och regelbun- 
den, t. ex.: 
Holothuria intestinalis (fig. 31): ett stort hål 
i midlen, omgifvet af 8 — 9 något mindre, och 
utanföre dessa vanligen ännu ett eller annat litet^ 
trekantigt. 
H, tremula (fig. 24): i midten 4 större, sins- 
emellan lika stora hål, hvars mellanväggar bilda 
ett Andreaskors, och utanföre 12 mindre. 
Thjonidium pellucidum (fig. 17): i midten 4 
hål, som snedt korsa h varandra och omgifvas af 
12 något mindre — men dessa skifvors form är 
icke så konstant som hos de båda föregående. Ofla 
blir något af de 4 inre hålen mindre än de an- 
