22> 
tiii de verkliga fjäll, som beläcka största deleii 
af kroppen hos slägtet Cuvieria. 
På krop[)en af T^A. Raphanus (fig. 49 — 51), der 
skifvorna eller fjällen haiVa en annan form, ligga 
de så tätt packade, att hela fjällbeläckningen ut- 
gör en enda sammanhängande och kompakt massa, 
hvaraf de enskildta delarne ej utan svårighet låta 
sis: afsöndras. 
g) Man tänke sig nu en sådan massa sam- 
manvuxen, i flera större delar, så har man en 
yta, täckt med stora fjäll, såsom på slägtet Cu- 
vieria. — Fjällen på C. scjuamata (fig. 35 — 38) 
utgöras af ett, allt efter olika ställen, 3 — 4-dub- 
belt lager af mindre kalkskifvor, h vilka vid för- 
sta påseendet synas vara bildade alldeles som de 
vanliga, ehuru mellan väggarne i brottet synas 
visa en mera kristal linisk textur; men vid när- 
mare undersökning finner man snart, att hålen 
äro här icke öppna, utan fyllda med en glasklar 
kalkmassa; hvareniot mellan väg2;arne icke äro so- 
lida, utan fint retikulerade. Bäst öfverbevisar 
man sig härom genom att krossa ett fjäll mellan 
två glasskifvor, eftei* alt föiut hafva medelst kali 
upplöst dess organiska beståndsdelar. Fig 38 vi- 
sar någia fragmenter af ett sålunda krossadt fjäll , 
imder något starkare förstoring än de båda föie- 
gående figurerna. Man urskiljei här ett par slörre, 
solida käinor (a, b) bland den massa .if fing- 
menter, hvari den mellaidiggande, lint relikule- 
rade substansen splittras. Fig. 38 c visar ett 
något större fragment af denna snbsians, hvari 
retikulationen är tydlig. Här iinnas således tvenne 
olika substanser: den ena bildar fyllnaden i cel- 
lerna, i form af fasta och solida kom; — den 
andra substansen, rel i kulerad soni vanligt, sam- 
manbinder de sti)rre kalkkärnorna och bildar så- 
