223 
lecles maskorna i del nät, som framställer sig un- 
der mikroskopet. Ett alldeles liknande föihål- 
lande har Valentin anmärkt i Echinernas taggar, 
der han skiljer mellan "la substance simple" och 
"la substance calcaire reliculee". Hos alla af oss 
nndersökta Holothurier hafva vi blott funnit den 
sednare, utom hos detta slägte. På fjällens yta 
ser man, redan under en loupe (fig. 35), märken 
efter de upphöjda kalkkärnorna, men dessutom 
afven några upphöjda, gryniga korn, oregelmäs- 
sigt strödda öfver ytan; dessa korn äro vida tal- 
rikare på C. phantapus , hvars fjäll deremot äro 
tunnare och mera insänkta i huden. 
Echinidernas skal, och deras, äfvensom Aste- 
riadernas taggar, hafva tydligen bildats på samma 
sätt som dessa fjäll, af en mängd tunna, med 
talrika hål genomborrade kalkskifvor. För att 
blifva alldeles öfvertygad om denna analogi , hvil- 
ken redan anmärktes vid Naturforskaremötet i 
Christiania, då ingen af oss ännu sett Valentins 
Anatomi af Echinus, behöfver nian, åtminstone 
hvad Echini beträifar, blott kasta en blick på 
någon af de talrika mikroskopiska figurer af dessa 
djurs skal, taggar och andra yttre delar, som i 
delta verk förekomma. Fig. 68, kopieiad efler 
Valentin, föieställer ett stycke af substansen i 
den s. k. Aristotelis lykta. Det är denna textur, 
som gör Sjöstjernans och Sjöborrens kaikartade 
delar så porösa och så lätta, och i taggarnes upp- 
höjda ränder, med alla deras tänder och hål, 
återfinner man ännu spåren af alla de små kalk- 
skifvorna, sådana som dessa uppträda hos Holo- 
thurierna under sin enklaste form. Äfven dyli- 
ka, enklare former saknas dock icke hos Echini, 
hvarest i munhuden och i de yttre gälarne före- 
