241 
i föränderlighet läfla med de andra Echinoder- 
merna. Exempel lemna A, ruhens ^ E. oculatus 
afven A. glacialis varierar mycket, ehuru dess 
förändringar hittills mindre synas hafva ådragit 
sig zoologernas uppmärksamhet. 
19. Asteracanthion rubens (L.). 
Är från Finmarken (Loven) ända ned i Sun- 
det den allmännaste af alla våra Sjöstjernor. 
20. Asteracanthion roseus (O. F. M.). 
Längs vestra kusten, åtminstone ifrån Chri- 
stianssund ned till Bohuslän, vanligen sparsamt. 
[A. roseus Örsd. , de regionihus mar. p. 81, hvaraf 
exemplar henäget blifvit oss meddelade, är icke 
denna, ulan följande art). — Rosenröd, såsom 
den af O. F. Muller beskrifves, hafva vi aldrig 
funnit denna art, utan alltid lifligt orangefärgad , 
h vilken färg äfven af Muller oamämnes, men 
blott som varietet, 
21. Echinaster oculatus (Linck). — Forbes etc. 
— M. T. 
Forma minor, vulgaris: Asterias seposita Retz! 
(non Echinaster sepositus M T.). — Echinaster 
sanguinolentus Sars! Wiegm. Ärch, X, p. 169 tab. 
VI, fig. 1 — 2, et sine dubio A, san^uinolenta 
MuT>L. prodr. p. 234 (non Retzius). — E* Sarsii 
M. T. Wiegm. Arch. X, pag. 178, 
major: Asterias pertusa Mull. prodr. p. 234 
(cfr. Zool. Dan. fasc. II, p. 35!, sub A. rosea). — 
O. Fabricius no v. Acta Hafo. tom. It (1826) p. 
41, tab. IV, fig. 2« 
*) y4. roseus deremot varierar aldrig^ men torde rät- 
tast böia uppställas som typ för ett eget slägte: 
Siichasler M. T. 
K, F. Acad. Handl, 1844 1^ 
