243 
är i sjelfva verket af alla på var k«ist förekommande 
former den enda, som dermed kan jemfÖras. \ Bo- 
huslän, ocli ända ned i Sundet, äro exemplar af 3 — 4 
tnms längd mindre sällsynta, ocli alla öfvergangar från 
de små till de stora kunna här tydligen följas. Den 
karakler, som hos de små isynnerhet synes hafva fä- 
stat Mullers oeh Trosghels uppmärksamhet, och föi- 
anledt uppställandet af E. Sarsii j, de ensamma tenta- 
kelporerna, är visserligen konstant. Men det i Lunds 
Zoologiska Museum förvarade oiiginalex(^mplaret af 
Retzi! a, seposita (= E. oculatus! enligt Mull. och 
Troschel p. 126) liar också ensamma tentakelporer, oeh 
annorledes hafva vi icke funnit dem på någon Echi- 
naster från våra kuster; men då kalknätet på ryggen 
nr så fint, blifva porerna i alla fall talrika. Finnes 
utomlands någon E. oculatus^ som i ryggens maskor 
har flera sammansittande tentakelpor^^r , så bör denna 
måhäncia skiljas frän vår art; och denna sednai'e bör 
då utan all fråga behälla namnet: sangumolentus. 
Muller och Troschel synas benägna alt anse E. 
Sarsii fÖr ungen af den Grönländska E Eschrichtii 
M. T.. Måhända är äfven denna , hvat af vi hittills icke 
sett något exemplar, icke specifiskt skild fiån flen vid 
våra kuster vanliga arten. En märkvärdig fÖränrlring, 
alldeles salFrangul, förekomn^er i trakten af Dergen, 
men visar löröfrigt inga konstanta skillnader fiån den 
vanliga, 
22. Sohisier papposus (L.). 
Fl ål! Finmarken (Lovén) till Sundet. Vi. i 
Noiiiges ve^itra knsf leiniii^en sällsyni. 
23. Solaster Endeca (L.). 
Synes ölvejallt vid våra kuster v<iia aliinaa- 
nare än föreoående aii. 
24. Solaster furcifer Nob. (Tab. VI, Og. 7—10): 
diametro minore ad majorera (in 2^-pollicari) 
= 1:3; radiis 5, latis, depressiusculis; penicillis 
in dorso seriatis, serie extima marginali, reliquis 
majDre; spinnlis peniciliorum planis j. triquelris, 
apicebi-tri-fiHcalis; poris tentacularibus 1— 4-nis; 
