251 
ÖlVei sigl af K. V. A. Föi handl 1844 pag. 113. 
Besliiifven och afbildad af Tarelius på sam- 
ma stälJe som den föregående, har denna art 
också delat alldeles samma öde, intills den i sed- 
iiare åren blifvit återfunnen af Prof. Lovén i Bo- 
huslän, af Stifts-Amtman Christie vid Askevold 
i Bergens Stift, och af oss utanföre Bergen , ehuru 
på hvardeia stället blott ett enda exemplar, så 
att denna Sjöstjerna säkert är en af de allrasäll- 
syntaste, liksom den är en bland de vackraste. 
På det Askevoldska exemplaret (jfr fig. 19) fanns 
hela ytan betäckt med ett gelatinöst öfverdrag, 
som i form af en mjuk, konisk eller cylindrisk 
papill omgaf h varje särskilt knöl eller tagg, och 
alldeles uppfyllde den djupa fåran mellan rand- 
plålarne; och likaså har förhållandet varit med 
det Bohuslänska exemplaret. Men på det Ber- 
genska exemplaret fanns icke något sådant öfver- 
dras» och det är således icke konstant för arten. 
FoREES har anmärkt en dylik varietetaf vår van- 
liga Astropecten Muller i, 
32. Astropecten tenuispiniis Nob. (Tab. VIII, 
fig. 20—22): 
radiis attenuatis, margine alto, interjectis 
sinubus late rotundatis; diametro minoie ad ma- 
jorem (in sesquipoUicari) = 1 :4; scutis margina- 
libus 18, armatis spinulis raris, quarum in me- 
dio eminet spina longior, cylindrica, setacea ; spi- 
nis in ambitu scuti cujusque ambulacralis 8, in 
medio unicå, longiore et fortiore. 
Color dilute lateritius. 
På tre exemplar af denna art var 
Största radien: A 18, B 12, C 45 millim. 
Minsta radien: A 4,5, B 3,7, C 9, 
