264 
är taggarnes yta. Oss synes den, åtminstone 
hos våra arter, icke erbjuda väsendtliga skilje- 
märken, hvarken i strimmornas antal, deras olika 
bredd och djup, eller deras tvärstriering, h vil- 
ken vi funnit vara i det närmaste likadan hos 
alla våra arter. Deiemot kan formen af den s. 
k. Aristotelis lykta och dess delar, samt afauri- 
culae, h varpå isynnerhet Blainthxe fästat upp- 
märksamheten, visserligen i flera fall lemna goda 
och pålitliga kännetecken; likväl behöfver man 
icke, åtminstone vid våra arters åtskiljande , taga 
sin tillflykt till dessa rent anatomiska karakterer. 
a) (incisuris 10 circa aperturara testas infe- 
riorem obsoletis); pororum paribus ternis. 
36. Echinus escidentus L.: 
testa hemispl]£erico-subglobosä, rubrå, tuber- 
culis subcEqualibus minoribus dense obtectå; spi- 
nis confertis, brevibus, albis, apice violaceis; pri- 
mariis vix longioribus (hinc series 20 tuberculo- 
rum majorum in testa decorticatå vix raanifestae, 
ut in quatuor sequentibus). 
E. escidentus L. Mus. Lud. Ulr. p. 705. Fn. 
Sv., S. N. Pe.\nant. Flemikg. (non Auctorura 
Europas meridionalis). 
E, Sphcera Mull. prodr. p. 235. Forbes 1. c. 
p. 149. Agassiz, Monngr. des Echinod., 4:me 
Livr. , pag. II. E. ghbiforjtiis Lmk (sec. Agassiz), 
BrAlNV. 
E. aurcmtiacus Blainv. (?), sec. Agassiz. 
Anrr.. I INIusenm Ludov. Ulricae p. a. st. har 
Linné sjcH' hcskrifvit sin E. cscuientus ^ och med mä- 
starehand, i korta men lräfVan(le drag iittrvckt alla 
dess väsendtliga karak teiei' {^'' testa hemisphivrico-siibglo» 
bosa , rubra — /x)/v" in singu/a serie sex — apertura 
suhrotunda j ncc 10 Jissuris — spince xuolacea? apice 
aib(v''^). D«:niia beskrifniu^ , idl hvilken i alla hans 
