271 
ofot konisk form. Dess fä ro li.jr öfvergatt till nå- 
gon likhet med föregående arls; de 5 röda fläc- 
karne på öfversta delen af aieoe inleraiiibtdacrales 
liafva förlängt sig och klyfvas nedål i 2 hand 
h vardera; mellan dem begynna 5 dylika, men 
flerdubbelt smalare, par af löda ränder all visa 
sig längs öfra delen af areee ambtdacrales. Knö- 
larne på skalet äro ofvan (fig. 38) jtlersL glesa, 
i det de primära knölraderna äro mjckel afbruUia , 
icke blott på ambulacral, utan äfven (hvilket al- 
drig är fallet hos de små) på interambnlacral- 
plåtarne; och de sekundära äro ytterst små eller 
saknas flerstädes alldeles. Hell annat är förhal- 
Jandet på undersidan (fig. 39), hvarest de pri- 
mära knölraderna äro på interambiilacralplåtarne 
alhleles icke, på ambulacralplåtarne föga afhrut- 
na; och bvarest utom dera finnas en mängd se- 
kundära knölar, som äfven, ehiuu alltid mindre 
än de primära, bilda regelbundna och nafbrulna 
rader. Härigenom får skalets öfra ocb undra sida 
ett alldeles olika utseende; och öfvergången sker 
tvärt, just på det ställe der kroppen har sin stör- 
sta bredd, och bvarest äfven de röda banden sluta. 
På ett exemplar af 2 tums diameter räknas, från 
anus till skalets midt, blott 3 — 5 primära knölar 
i hvar och en af de 20 raderna, deremot från 
skalets midt till munnen omkring 10. Således 
sitta de på undersidan mer än dubbelt så tätt, 
b vilket dock till en del äfven beror deraf, att 
sjelfva plåtarne på öfre sidan äro särdeles breda 
i vertikal riktning. De primära taggarne äro i 
proportion vida mindre än på de små (jfr mät- 
ningarna ofvanföre). Munhinnan är mycket tätt 
beströdd med fina kalkkorn, så att den, torkad, 
synes liksom beströdd med ett hvitt mjöl. 
