272 
Ehuru föregående art är den enda af våra, 
livarmed denna skulle kunna jemföras, hafva vi 
dock lika litet af den som af Flemingli någonsin 
träffat ett enda exemplar, om hvilket vi kunnat 
tveka till hvilkendera arten det skulle hänföras. 
Utom flera karakterer, h vilka en närmare un- 
dersökning lätt ger vid handen, är båda arternas 
habitus i alla åldrar ganska olika. De små skil- 
jas redan vid första påseendet, genom olika färg 
och genom sina utomordentligt långa, blekgula 
taggar, från lika små exemplar af E. Flemingii 
h vilka sednare till färgen fullkomligen likna de 
vuxna. De stora skiljas genom sin platta form, 
sina bleka taggar, af hvilka de primära ofvan- 
till, äfven på ambulacralplåtarne, sitta i mycket 
glesa och af brutna rader, genom sin med kalk 
incrusterade munhinna o. s. v. Äfven färgteck- 
ningen är olika, ehuru man på båda kan urskilja 
20 vertikala röda band; ly då dessa band hos E. 
Flemingii intaga sjelfva midten af plåtarne, och 
äro lika tydliga på are^e ambulacrales och inter- 
ambnlacrales, så äro de här på de förra helt 
smala och svagt markerade, men deremot på areae 
interambulacrales m^^cket breda, och intaga icke 
midten af plåtarne, utan sammanfl} ta snarare, i syn- 
nerhet upptill, i en enda bred fläck, som fyller 
hela rummet mellan de båda primära knölraderna 
på arean. 
39. Echiniis eleirans ^oii. (Tab.X, fig. 40-42): 
leslå hernispha^rico-globoså (?), cinnabarinå; 
seriebus 20 tuberculorum majorum distinctissimis, 
numquam interruplis; spinis raris, coccineis, apice 
albis; primariis duplo triplove longioribus; se- 
cundariis inlerne nec numero nec magnitudine 
a uctis. 
Pä 
