298 
Ocnus lacteus Fokbes 1. c. pag. 231 (fig. mala). 
Blult vid kusterna af Bergens Stifl hafva vi 
träfFal denna art, och den synes afven der före- 
komma ganska sparsamt, ehuru när den tiälfas, 
vanhgen flera fås tillsammans. Alla de exemplar 
vi sett, hafva varit små, cylindriska, i hada än- 
dar trubhi^t afrundade, i sammandi agel tillstånd 
med åtskilliga mer och mindre markerade tväi- 
rynkor; ju mindie de äro, dess tjockare och kor- 
tare i f)r oportion är kiop|)en. Fotteina mycket 
stora, men fä, vanligen blott 8 — 10 i hvaijeam- 
bulacjiim, och så glest alternerande, alt de stå i 
en enda våglikt böjd rad; de kunna icke india- 
gas, blott förkortas. Tentaklerna korta, nästan 
oskaftade, till antalet 10, hvaral de 2 ofta äro 
koitare. Hela djuret äi" alldeles hvitt. 
Huden är tjock och fast, men musklerna sv- 
nas ej vaia särdeles utvecklade och djuret spric- 
ker aldrig. Munringen fin och tunn, bildad som 
hos de öfiiga arterna af slägtet. Tarmkanalen 
tjock, genast under munringen utvidgad till en 
kort mage (ungefär som hos Thyone Fiisus), h\il- 
ket likväl ingalunda synes bejättiga denna att 
utgöra ett eget slägte. Respiratiunsträdets grenar 
stora, ungefär af lika längd med den konliahe- 
rade kroppen. Generationsorganer synes ej på 
det dissekeiade exemplaret (unge?). 
Hela kroppen t^ickes med tätt sammanpac- 
kade kalkskifvor, af en, åtminstone bhind våra 
arter, alldeles egen form (Ta b. IV, fig. 3 — 4). Ten- 
takleina äro tätt besatla med oreoelhundna , inåt 
krökta stycken (fig. (S), h vilka mot tentakhMnas 
spetsar ölvergå i en ainian form, runda, hjuHika 
skif\or (fig. '/); i sjelfva tentaklernas ytlersta fli- 
kar ulskjuta vanligen ål dessa kalkskilVors ena 
sida ännu några mindre hål (såsom på den ena 
