hvais hudskelett inider niikioskopet visar sig 
helt ohka. 
ALPten bibehåller alltid samma habitus och 
kan ined ingen annan af våra Förblandas. Huden 
är ijock, fast och läderartad. men det undei lig- 
gande muskellagret tunnt ; också ses detta djur 
föi^a lörändia form, ablrig fullkomligen uträta 
sig, och aldrig spricka. Vid dissektion finner 
man, omedelbart under munriiigen, en liten, 
kort och tjock mage, invändigt fållad som van- 
ligt. Respiralionsträdets båda grenar äro ungefär 
så långa som halfva kroppen, med tina smågre- 
nar eller blåsor. Den s. k. Puliska blåsan tem- 
ligen liten. Geuerationsoiganets rör långa , enkla. 
Undei- mikroskopet visar hudens kalkskelett 
hos denna ai t många egenheter. Ta b. IV, fig. 8 
visar ett stycke af kroppens hud med en del föt- 
ter, i föga mer än naturlig storlek ; torkas huden, 
ser man redan med blotta ögoneu de fjäll hvar- 
ujed den är belagd, äfvensom kalknålarne i föt- 
terna. Fjällen på kroppen (fig. 9 — 1 i) äro tjocka, 
men ligga icke så tätt packade som hos Thjojie 
RapJianus ; stundom täcka de hvarandra med kan- 
ten, stinidom blott beiöra de hvarandra ''). De 
långa fötterna äro tätare belagda med kalknålar 
än hos någon annan al" \åra artt^r; di' kunna ock- 
så knappast fullkondigen indragas, blott förkor- 
tas eller förlängas, och i samma mån komma 
kalknålaine mer eller min-lre nära hvarandra. 
*) INläik värdigt är, alt iDan niidt ibland dessa tjocka 
kHlkstyckcn slnndorn lirir nch (ier, fast lemligen säl- 
lan, finner en ensam, fin och tunn skifva, med stora, 
regelhimdiia bål och smala mellanväggar, ungefär 
såsom skilvorna på kroppen af H. iiitestinalis (tab. I V, 
tig. 31). Dylika finnei' rtian ätveii någon gång i krop- 
pens hud hos föregående arf. 
