3il 
tenlakiernas spetsar en annan, ganska egen skap- 
nad (fig. 48). 
56. Thyone Rapharius Nob. (Ta b. XI, fig. 58 
-59; Tak V, fig. 49—55): 
cuivata, anlice crassa, extremitate poslicå 
subito altenualå, elongalå; cute crassa, clurå, 
scabrinsculå, albescente. 
Longiludo 1 — l|-pollicaris. Corpus himinis 
calcareis imbricatis subsquamosum ; la minas fora- 
mini bas numerosis in ([uincuncem tlisposilis cribro- 
sse, in corpore crassce, arctissime imbricatae et vix 
(lislinguendoe, niargine quasi abrupto; in caudå ma- 
jores, ]axii>res, margine undulalo, tenuiore. In len- 
tacidis occLirrunt concrementa calcaiea, ramoruni 
frondosoruni 1. arbusculorum furmam mire seniu- 
iantia. 
Denna art är en af våra sällsyntaste, blott 
funnen några få gånger utanför Bergen och Chri- 
sliansund, på 40 — 50 famnars djup. Dess egna, 
framtill tjocka, baktill i en lång spets afsmal- 
nande form skiljer den latt, redan vid föista på- 
seeudet, fi ån våra andra Hoiotburier ■•'"). Då djuret 
lefver, ser man den smalare ändan af kroppen 
of(a, ehuru småningom, föräudia foiin, böjas 
och krökas på mänga olika sätt (alldeles rak 
bäres den knappt någonsin). Deremot förändras 
den tjocka delen af kroppen föga till formen; 
blott någon gång får den rnidtpå ett djupt veck, 
så att hela kroppen blir liksom dubbelviken, med 
båda ändarna närmade h va rand ra. Den spric- 
ker sällan, och knappast ulom upp vid halsen, 
der huden är tunnare. Stundom ser man några 
*) Af denna form, som i synnerhet då tentaklerna äro 
utslagna ger djuret en slags likhet med en rädisa, 
hafva vi tagit anledning till namneU 
