314 
Il varom mera vid följanJe art. Bada äro till 
Färgen blekt gulaktiga, till formen mycket för- 
änderliga, dock vanligen alldeles nedtryckta och 
platta; och båda hafva lika tydliga fjäll, samt en 
bred, rundad och tuini bnksåla, med slät yta 
och fötter blott ikring kanten. Det enda osvik- 
liga skiljemärke, som vid denna ålder finnes mel- 
lan båda, är: M hukslxhin hos C. P/iantapus aUlitV, 
innan den begynner blifva tjockare och rynkig, 
ses, åtminstone under mikroskopet, tätt beströdd 
med små runda, u[)[)höjda punkter (kalkskilvor), 
som snart torka och blifva hvita — h varemot 
vi hos C. squamata aldrig funnit spår till sådana 
förrän under mikroskopet, hvarest de visa en helt 
olika form än hos C Pharitapu.s, Väl sakna ryg- 
gens fjäll hos m\^'i\Vi\Q i\{ C squamata 'dWi s^^v till 
granulering, och buken allt spår till fötter längs 
midten; men späda ungar af C PAa//^c/y??//5' finnas, 
hos h vilka ännu båda delarne saknas. Under 
tillvexten förändrar sig C. squamata föga eller in- 
tet; hy diY emol C. Phantapus smlnunoQiji utvecklar 
sig till en form, ganska olika ungens. Dess färg 
blir vanligen svartgrå som en Rättika, ehuru några 
indi vider äfven såsom vuxna behålla den blekgula 
färgen; dess form blir högre, med spetsigare än- 
dar; dess buksåla smalare och mera fyrkantig; 
dess fjäll blifva mera granulerade (besatta med en 
mängd små upphöjda punkter), men i proportion 
tunnare och mer nedsänkta i den tjocka huden, 
så att de slutligen knappt förrän skinnet torkas 
(då de öfverallt blifva tydliga) kunna urskiljas 
på kroppens midt, utan blott mot båda ändar; 
buksålan blir tjockare, mera läderartad och skrynk- 
lig, h varemot de små kalkskifvorna på dess yta 
upjdiöra alt synas. En god figur af den ynqre 
C. PluuUapus finnes i Zool. Danica, tab. 113 fig. 
