339 
oifter, så iir oiiiöjligt alt afL^öraj hvilken grad af 
förtroende de förljena. 
De stoia skiljakligbeterna och anomalierna ^ 
som ega rum mellan uppgiflerna på den sekulära 
variation, torde väl till största delen få tillskrif- 
vas möjliga fel uti bestämmandet af sjöns medel- 
ni veau: och den enda säkia slutsatsen, man af 
alla de anförda observationerna kan draga , är den, 
att landet vid nordliga stränderna af Östersjön 
höjt sig under sistförflutne århundraden med 3 
å 4 fot på hundrade år. Å en annan sida vet 
man genom Prof. Nn^ssoNs iakttagelser i Skåne 
(se Berzeiji Årsberättelse för år 1837), jem förda 
med LiJSNÉs (se hans Skånska resa), att Skånska 
vallen i trakten af Trelleborg märkbart sänkt sig * 
ehuru man ej af de gjoida observationerna kan be- 
räkna den precisa förändi ingen. Deraf synes man 
kunna sluta, att storleken öf den Svenska vallenii 
successivt skeende höjning bör sujaningom aftaga 
från norr åt söder, och alt, innan den nyss anförda , 
vid Trelleborg observerade sänkningen af landet 
vidtager, en trakt bör finnas, der landet h var- 
ken höjes eller sänkes. I sjelfva verket gifva obser- 
vationerna på vattenmärket på Skallödet resultat, 
alt landet på detta ställe icke märkbart hvarken höjt 
eller sänkt sig under den ansenliga tidrymden af 85 
år, och att således den oföränderliga trakt, om hvil- 
ken blifvit taladt, måste ligga omkring Calmar, 
§ 3. 
Ett annat resultat yppar sig, om man an- 
tager den af WmsTRÖM kalkulerade höjden af 
vattenmärket på Skallö för riktig» Ty om denna, 
såsom han uppgifvit, år 1759 hade varit 5,68 
fot, så skulle mina observationer bevisa en höj- 
ning af landet — 0,778 fot på 85 år, eller —0,9i 
