343 
gifveu vid reformationen och den mindre begiat- 
ningsplatsen anlagd för det dåvarande skeppsvarf- 
vets räkning. Derefter skulle åldren af denna 
sednare vara just omkring 300 år. 
De befästningar, som finnas på flere öar utanför 
Calmar, såsom på Svinö, Skallö och Grimskär , äf- 
vensom murarna omkring den nya staden, h vilka 
alla datera sig från 17:de århundradet (skansen på 
Grimskär, som är äldst, från år 1623) och hvilka 
ännu, såsom vid deras anläggning, gå ända ned 
i vattenbrynet, gifva ej heller någon anledning, 
hvaraf man kan sluta till att landet märkbart 
höjt sig under de tvenne sistförflutna seklerna. 
Ett minnesmärke, som gifver ett vittnesbörd 
af stor vigt i denna fråga, är Calmar slott. Jag 
meddelar, för större tydlighet skull, en planrit- 
ning af denna befästning (Fig. 1). A är den inre 
borggården, B sjelfva slottsbyggnaden, C den yttre 
borggården, D den omgifv^nde vallen med tornen 
E. Ytan af de båda åt landsidan belägna tornen 
E' och E'' är ifrån grunden och allt uppåt slät, 
utan något utspringande parti; men E"' och W\ 
som ligga åt sjösidan, äro deremot försedde med 
en list af något öfver 1 fots utsprång, såsom visas 
i Fig. 2. Emellan dessa båda sistnämda torn 
är jordvall (F), som för närvarande brukas till 
åker och som från stranden sluttar uppåt till den 
mellan tornen liggande vallen, h vars basis är just 
i jemnhöjd med den förutnämde tornlisten. Ett 
fullkomligt mörker h vilar öfver denna befästnings 
gruiidläggning, som, hvad sjelfva slottet beträlTar, 
sannolikt skett i Calmarortens första historiska 
tider. Så mycket vet man med visshet, genom 
ett kungabref af Magnus Smek från år 1337, att 
derå arbetats under denne konungs företrädares 
tid. Detta får förstås om den yttre vallen D, 
