34-9 
Blyets alomvigt liar einedlertid sedan under- 
i^alt en revision'"'"), som de rå gör den ändring alt 
dess alomvigl i slället för 1294.5 blir 1294.645, 
h vilket, huru obetydligt den än är, faller helt 
och hållet i beräkningen på svaflets atom vigt 
som det af förändras med lika mycket. Jag har 
derföre trott att en revision af de äldie försöken 
här icke skidle sakna intresse. De voro 4 till 
antalet. 10 grammer bly användes, i h vart och 
ett deraf, och gaf 
14.638 gr. Pb S, dess atom vigt = 1895.10 S =200.455 
14.640 1895.36 — 200.715 
14.644 _ _ 1895.88 — 201.235 
14.658 — — — 1897.60 — 202.945. 
Af dessa öf verensstämma de 3 första på 4:de siff- 
ran af saltets vigt, men det fjerde försöket afviker 
från det högsta af dem med ej mindre än 2.8. Det 
är således klart att i detta föisök ligger ett icke 
iakttaget fel och alt det således ej bör till me- 
deltalets beräkning användas. Medeltalet af de 
öfiiga 3 blir då 200.8017. 
Erdmann och Marchand hafva klandrat detta 
sätt att bestämma svaflets atomvigt, af det skäl, 
alt vid en viss glödhetta blyoxiden släpper svaf- 
velsyra. Men det beror helt och hållet på dens 
omdömesförmåga, som gör försöket, om ett sådant 
fel begås, ty afståndet emellan den temperatur, 
hvari svafvelsyrans öfverskott är aflägsnadt, och 
den, hvari det neutrala saltet begynner sönder- 
delas, är så stort, att försöket kan blifva till- 
förlitligt. Dessutom, om det fel begås att det 
neutrala saltet mister syra, så utfaller svaflets 
atomvigt för låg med den bortgångna syrans 
I hela vigt. 
*) K. Vet. Akad. Handl. 1830 s. 54. 
