357 
(lelsamma, slainrandt och ew hingie (id toikatltöf- 
ver svafvelsjra, med kolsyradl kali-nalion. Smälta 
massan n{')[)!ösles i utspädd saltsyra, och lösnin- 
gen afdunstades i vattenbad till nära torrhet, 
h varefter massan genomfuktades med koncen- 
trerad saltsyra, vatten påslogs och det olösta 
frrånsilades. Den genomgångna lösningen fälldes 
med kaustik ammoniak, fällningen afskiljdes, 
tvättades och vägdes. Ur lösningen ntfäl Ides med 
oxalsjrad ammoniak kaikjorden, h vilken seder- 
mera bestämdes såsom svafvelsyrad. Då denne 
sedan upplöstes i starkt saltsyrehaltigt vatten, 
erhölls en liten qvanlitet kiseljoi'd olöst, som 
frånfiltreiades och bestämdes. Ur vätskan, som 
blifvit gjoi-d ammoniakalisk , utfällde ferafaldt 
svafvelkalium in^en mangan. Fällnins^en med 
kausrik ammoniak behandlades en längre tid med 
utspädd svafvelsvra, som sedan, dock ej fullkom- 
ligt, afröktes. Vid tillslaoninof af vatten erhölls 
nu en klar solution, med lemnins: af litet kisel- 
jord, som frånskiljdes och bestämdes. Den sva f- 
velsvrade lösningen försattes, sedan den blifvit 
gjord ammoniakalisk, med h yd rothjonammoniak , 
hvarnied d;^n nåo^ot litet dio:ererades. Sedan den 
svarta voluminösa fällningen fått sätta sig, af- 
hälldes det mesta af den ofvanstående klaia lös- 
ningen och ett med svafvelsvrlighetsgas starkt 
mättadt vatten påslogs. Svafvelföreningarne af 
jern, mangan, äfvensom lerjord och ytterjord 
löste sig nu småningom under fortsatt digestioa 
på kapellet, hvaremot titansvran ren och hvit 
förblef olöst. Den togs på filtrum, biändes och 
vägdes. Den gaf med fosforsalt i inre lågan 
en intensiv violett perla, med ej den ringaste 
dragning åt röd t: således var den jernfri. För 
att pröfva, om den dock tilläfventyrs ej kunde 
