388 
då e är en luimiiier <1. Denna (uijiicl ^ei på 
restens gränsoi samma expression som den Poisson 
frarasLälk 
9. skola Ull öfve-i^ä til! det speciellaie 
fall all ^cke forämirur tecken från z=zO 
till z-=li. Dä blir i 'U)) 
eller, eraedan o(r.) icke föi ändrar tecken mellan 
integralens gränsoi', (cli dess stÖista numeiiska 
Väiör år Of — ) och dess minsta o, 
2 ^ o- 
der 9 äi' en sådan qvantilet att o<7<l. livad na 
^(^— J beträffar, erbålles (med tillbje]p af formeln 
(21) § 1) lätteligen dess värde, neniligen 
'7zx 22^"-! B,„iL-"' 
(49) 
2ni 
or-)=(-i-'".i — 
v 2^ ' 2-'"-i 1....'. 
och således blir 
(50) . . . i? = (-l>+i.5. ^~ ^u 
Häraf erhålles följande 
T/ieorem IJ. Låt vara en f unktion af 
Jivilken sjelj jcniie de 2m-\-i första derivatorna 
äro kontinuerliga från x till x-^li^ samt dessuton 
den (2ni-\-iyde derivat a ?i icke mellan dessa gr än so 
forunilra tecken; sä är värdet pä B. i formeln (40 
d. v. s, man liar 
