10 
på alla hus, röfvade och plundrade allt livad de 
kunde medlaga, mördade männerna samt förde 
qvinnor och barn i fångtinskap. Detta intygas af 
alla, utom af Ruy Diaz de Guzman, den förste 
som besk ref Plalaflodens upptäckt och besittnings- 
tagandet af dess områden. Hans yttrande om de- 
ras mensklighet mot fångar beror förmodligen på 
bristande kännedom om dem. 
Deras styrelse bestod endast uti deras Tu- 
bicchos eller chefer öfver åtlatio till hundrade 
familjer, h vilka äfven under fred voro mycket 
ansedde och respekterade. Detta chefskap var 
ärftligt, medföiande ett slags adeiskap, som grun- 
dade sig derpå, att deias foi fäder forvärfvat sig 
vasaller eller styrt folkstammar. Det ärfdes af 
den förstfödde, men utan mehn för de andra, 
h vilka äFven kunde upphöja sig till chefer öfver 
några få, i fall deras vältalighet var tillräckligen 
hänryckande för att vinna anhängare. 
Då krig utbröt, samlades alla cheferna hos 
en bland de förnämsta ibland dem, och öfver- 
befälet bestämdes genom val. Ceremonierna bör- 
jades med drickning af betydliga qvantileter "Chi- 
cha", en dryck som tillverkades af Maiz samt 
skidorna Algarrobbo (Johannisbröclet). En hop- 
knådad massa af dessa vegetabilier sattes i jäs- 
ning under en tid af 20 dagar eller en månad. 
Under denna tid berättade de för h va rand ra 
sina bragder och segrar, visade sina ärr och 
skildrade de fiender som de hade öfvervun- 
nit man mot man i tvekamp. Dessa samtal 
fortforo äiuiu lilligare sedan Chicha var färdigt. 
Deras skryt var större eller mindre, allt efter 
den (pantitet Chicha de hade druckit, eller den 
verkan det hade på deras hufvuden. Den som 
blef vald till chef, blef genast åtlydd af de öf- 
