13 
de ej hade fasta bostäder, ulan måste göra flytt- 
ningar, när det ena eller andra födoämnet sakna- 
des. Dessa flyttningar veikställdes alltid af qvin- 
norna, som fingo bäia hela bördan af allt ar- 
bete, det måtte vara af hvad slag som helst. 
Med ett ord, deras qvinnor voro deras lastdra- 
gare, bygg-mästare, hästskötare &c. 
Att de egt en religion är otvifvelaktigt , ty 
ännu har man ej upptäckt något folkslag utan en 
sådan, och det vore dessutom stridande emot 
Guds allvisa lagar. Att denna religion varit en- 
kel, kan äfven antagas, ty deras begrepp måste 
hafva varit enkla, inskränkta och outvecklade; 
hvarföre jag anser de äldste historieskrifvarnes 
enkla uppgifter vara de sannaste. 
Enligt dem bestod Charruernas religion uti 
erkännaoflet af tvenne väsenden, ett godt och 
elt ond t. Det goda väsendet kallades Tupa, och 
det onda Anang. De ägde mera vördnad för det 
sednare än för det förra. Tupa är bildadt af 
förundranspartikeln tu^ och frågo-ordet på^ "Ahl 
hvem är du?" Anang kommer af ana jag sprin- 
ger, och ang själen. Det betyder alltså: Jag 
springer eller förföljer själarne, och uttrycker det 
onda väsendets makt öfver menniskan. Detta var 
egentligen Guaranistammens religion, och troligt- 
vis af Charruerna hämtad från dem, då namnet 
på de båda väsenden är på Guaranispråket. Så- 
ledes kan man äfven antaga att den var den 
rådande, åtminstone nurr och öster om Plata- 
floden. 
Till Chan uastammen anser jag äfven böra 
räknas tvenne stammar söder om Platafloden som 
vanligen räknas till Araucuios, nemligen Ran- 
quelches och Puelcjues^ emedan dessa, så väl till 
K. Vet. Akad. Handl. 7S45. 2 
