154 
Han öfvergår derefter till att söka qvantitetens Q, 
uttryck i a och /5. — "Emedan," säger han, "Gos^ må- 
"ste vara positiv och man således har 
(110)... 
Sin^ = 
ICos^: 
"sä finnes af (105), att 
( 1 12) . .. . a = ± |y'f!i|L+l + y'( "'+^'+^ )'~ + 
''allteftersom är positiv eller negativ." — 
Ån — om ^ är noll dä? (alltså x reel =a). — Här 
begår nu Cauchy den oförsigtigheten att obetingadt taga 
för afgjordt, att eqvationens (112) sednare membri bada 
valörer, sådana de blifva för /5=0, skola vara rätta va- 
lörer af D för ^5 = 0 [eftersom de gälla den ena för h varje 
positivt /9, den andra för hvarje negativt Han sätter 
derföre ^ = 0 i (112) och statuerar, att de Z^at^a resultalerna 
(113) ^^=±V-?^\/(^7V?n7(?yj 
d. ä. =0 för a numer. ^1> 
och 
(115) = ±AVa^ + Va^— 1) för a numer. >1, 
gälla i den händelsen att ^ är =0. — 
Det är just denna o/örsigtighet , som vallat C^ucnr^s 
fordom mot tecknet Arcsinx JÖr den händelsen att ^ är =0 
och a mimer. ^l. — Ty sedan han definierat detta tec- 
ken med "den qvantitet, som eihålles ur sednare mera- 
