182 
hvilken ringa skiijaklighel emot en så lång ticl 
likväl synes innebära någorlunda säkert bevis oni 
iakttagen noggiannhet i anteckningarne, helst då 
man besinnar, att j)å landsbygden ensamt finnes 
närmare 2500 församlingar, från hvilka ett lika 
antal tabeller h varje år, och hvart ftmte år 
tvenne afgifvas till omkring 170 Contractspra- 
star, hvilka åter af dem författa de samman- 
drag, som till Kungl. Commissionen ingå; och 
hurusom differensen skulle bli mångfaldiot större, 
C; r' 
om blott en endj person i h vardera af de qvin- 
qvennala tabellerna varit utesluten , och äimu stör- 
re, om dylika fel hade i de årliga tabellerna 
blifvit begångna. Det bör icke eller liär förtigas^ 
att presterskapet i Carlstads stift till Kongl. Com- 
missionen inberättat, att under sednare åren många 
i de dervarande så kallade Finnmarkerna bosatta 
personer blifvit upptäckta, hvilka längie tider 
förut varit presterskapet alldeles okända, hvilka 
följaktligen ifrån qvinqs ennii-labellerna , såväl 
år 1815, som flere af de efterföljande, varit ute- 
slutne; h varigenom ofvanstående befunna öfver- 
skott af qvinnokönet lättaie förklaias, än genom 
så stor, dock till någon del möjlig, inflyttning 
till Riket från utrikes orter. Men bristen der- 
emot å mankönets sida blifver då desto större. 
Den sj^nes dock förnämligast härleda sig ifrån 
kringvandrande gesäller och arbetaie, om ejifiån 
lent af — i svnneihet i sednare tider — till 
flammande länder utflyttade personer, hvilka, ef- 
ter det de i hemorten blifvit såsom bortflj ttade 
afförde, icke å de orter, der de sig sedermera 
intill ulresan uppehållit, ordentligen antecknats, 
och hvad Stockholms stad angår, kan det ej dra- 
gas i tvdvel, att ju icke ett betydligt stort an- 
tal egentligast af iviankönet, genom täta ombyten 
