332 
finiicLS, h varigenom aiilalet af enkia atomer, äf- 
vensom det relativa antalet af hvarje grundäm- 
Des atomer i föreningen, blir med säkerhet kändt. 
Delta är nu den empiriska sammansättningen. Så 
t, ex. utti yckes oxaminsyrans sammansätlning med 
den empiiiska formeln C*H*]V^O'. 
Men då uppkonimer den fråoan: Huru äro 
dessa grundämnen sammanparade? Kan och bör 
denna syra betraktas såsom sammansatt å ena 
sidan af 5 atomei" syre och å den andra af en 
sammansatt radikal. C^H*\^!^ Detta grundämne- 
nas sammanparande till en sådan radikal vore 
ganska enkelt och ej osannolikt; men vi veta att 
sådan äi- icke denna syras sammansätining , utan 
att den består af oxalsyra, förenad med oxamid 
såsom koppling. Detta utgör dess rationella sam- 
mansättning och €4-NH^€ dess rationella formel. 
Den rationella sammansättningen är den or- 
ganiska kemiens högsta problem: men det har 
hittills endast för ett ganska inskränkt anlal or- 
ganiska ämnen kunnat med tillförlitlighet lösas, 
oaktadt det utgör föremål för allas bemödande, 
som sysselsätta sig med organisk kemi. Vid för- 
söken alt komma till kunskap om kroppars latio- 
neila sammansäitning, kan man aldrig använda 
nog varsamhet i slutsatser, nog grundlighet i om- 
dömet, nog mångfald i bevisen. Vetenskapen li- 
der, och skall länge lida, af litliga inbildnings- 
gåfvors diktade rationella formler, foi h vilka in- 
tet annat bevis finnes, än att de icke molsägas 
af de empiiiska resultaten af analyserna. Men 
då hvar och en af de sistnämda kan svara till 
många rationella åsigler, så bevisar detta alldeles 
intet. Hvad jag i det följande kommer att an- 
föra ska!! nogsamt ådagalägga huiu vetenskapen 
invecklas och blir missledande genom grundlösa 
