335 
derna, ledde rakl till de organiskas belraklande 
såsom också vaiande oxider, men h vilkas radikal 
är sammansalt, då den deremot i de oorganiska 
utgöres af en enkel kropp. Denna åsigt uUryckle 
jag i den 2:dia svenska upplagan af min Lärbok 
i kemien, (Del. I., s. 544. Stockholm, 1817) njed 
följande ordagiant derilrån hämtade sals: "Vi 
finna alt skilnaden emellan organiska och oorga- 
jiiska kroppar består deii, att i den oorganiska 
naturen alla oxiderade kroppar hafva en enkel 
radikal, då deremot alla organiska subslanser ut- 
göras af" oxider med sammansatt radikal. Hos växt- 
ämnen ulgöres radikalen i allmänhet af kol och 
väte och hos djurämnen af kol, väte och qväfve 
Syror med sammansatt radikal vill således säga 
detsamma, som syror af organiskt ursprung. Lika- 
som ammoniaken är ett alkali med sammansatt 
radical,d. ä. af organiskt ursprung, härstammande 
förnämligast från djurriket , men del oaktadl ägan- 
de den största analogi med de alkalier,söm hafva 
enkel radikal och härstamma från den oorganiska 
naturen, skola vi finna samma analogi emellan 
syror af organiskt och syror af oorganiskt ur- 
spiungjoch att såsom kali och natron föihålla sig 
lill ammoniak, sa förhålla sig svafvelsyran, sal- 
petersyran, fosforsyran till ättiksyra, oxalsyra, ci- 
tronsyra m. fl." 
Antalet af då analyserade organiska ämnen in- 
skränkte sig till dem, som varit föiemål för Thé- 
NARDS och Gay-Lussacs samt for mina analytiska 
försök. Åsigten betraktades troligen af de flesta 
såsom förtidiot frambigd och blef i tvenne decen- 
nier leranad utan uppmärksamhet. 
De föreställningar, som under tiden begynte 
göra sig gällande , voro af en helt annan art. Man 
betraktade de organiska ämnena såsom samman- 
