343 
kemiska karakterepj såsom syra eller basis, lill 
lika grad som före förändringen genom substilu- 
tion. Det är dessa jag betraktar såsom utgörande 
samma kemiska typ, eller för att tala nalurhisto- 
riens språk, de höra till samma genus." 
Den kemiska typen företer således, efter Du- 
MAs's åsigt, ett slags naturhistoriskt genus af för- 
eningar, som alla öfverensstämma deri, att de 
innehålla ett lika antal eqvi valenter , förenade på 
samma sätt och äga samma grundegenskaper. 
Här äro således tre geneiiska karakterer. Den 
första, eller antalet af eqvi valenter , är ganska lätt 
alt från atomvigten säkert bestämma. Den andra 
deremot, eller föreningen på samma sätt, saknar 
alla grunder för ett bedömmande huruvida det 
inträflfar eller ej, så vida det ej låter igenkänna 
sig af företiingarnes isomorfi. Det är således ett 
öppet fält, lemnadt åt det individuella godtycket 
att antaga eller icke antaga {le enkla atomernas 
förening på samma sätt. Hvad den tredje beträffar, 
så syntes Dumas ursprungligen hafva betraktat 
de kemiska egenskaperna hos en genom substi- 
tution uppkommen kropp såsom så föga förän- 
\ drade, h varpå han också citerade ättiksyran och 
I chlorät tiksyran såsom bevis, att han dermed i 
I början torde hafva menat en allmän öfverens- 
'; stämmelse i kemiska karakterer, men då invänd- 
i ningar emot riktigheten af denna öfverensstäm- 
I meise gjordes, förklarade han att med grundegen- 
skaper föl stods den omständigheten, att då de un- 
derkastades en lika sönderdelningsmetod , så skulle 
sönderdelningsproduk terna blifva, sig emellan, af 
samma kemiska typ, iivilket han upplyste med 
följande exempel: då ättiksyradt kali blandas med 
kalihydrat och underkastas torr destillation , så ut- 
vecklas kolbundet väte i minimum, C och då 
