352 
amid kopplade syror bildas af vinsjra, mjölk- 
syra, kamfersyra, phtaliiisyra. Dessa exempel 
hafva på en gång, från etL enda, förökat sig till 
många. Det är deraf klart, att detta förenings- 
sätt måtte vara allmännare än vi hittills haft skäl 
att förmoda. Men deraf invecklas läran om ter- 
nära radikaler, hvari äfven qväfve ingår, på ett 
sätt, som kan blifva omöjligt att utreda. Så länge 
amiden utgöres af en lägre oxidationsgrad af en 
syra, förenad med NH^ så är förhållandet lätt 
att upptäcka, derigenom att syror och alkalier 
förvandla amiden till ammoniak eller ammonium- 
oxid, genom den dermed förenade oxidens syr- 
sättning på vattnets bekostnad till syra; men om 
äfven amider af annan art, der en sådan högre 
syrsättning af oxiden ej äger rum och der ami- 
den således ej kan förvandlas till ammoniak, blifva 
kopplingar åt organiska oxider, qväfhaltiga eller 
icke qväfhaltiga, så låter detta icke på den an- 
förda utvägen upptäcka sig. 
Af allt det nu anförda är det således klart, 
att, om än åsigten rörande sammansatta radika- 
ler är alldeles riktig, så fordras dock alt mycket 
hittills obekant skidl upptäckas, innan vi kunna 
göra någon tillförlitlig tillämpning af denna åsigt 
och bestämdt göra skilnad emellan föreningen af 
syre med en sammansatt radikal och en kopplad 
oxid. Vår rationella insigt inskränker sig till att 
hafva lyckats ådagalägga, att sammansatta radi- 
kaler gifvas, samt att dessas föreningar med syre, 
svafvel, saltbildare m. 11. hafva en stor och all- 
män benägenhet att ingå kopplade föreningar, 
hvari det ena af de så förenade ämnena behål- 
ler sin kemiska verksamhet, under det att det 
andra, i de flesta fall, har alldeles förlorat den. 
