353 
/ hvilket förhåliancie stå substitut ions-fenomenen 
dessa åsigter? ar eii fråga, som ovilkorligt 
framställer si" 5 i följd af hvad jag nu anfört. 
Det är klart, att om en kopplad förening 
träffas af chlor eller brom , och en utvexling äger 
rum, denna icke kau ske liktidigt i kopplingen 
och i den kemiskt verksamma oxiden. Men der- 
igenom uppkonimer då en helt annan åsigt af 
saken, än den metaleptiska theorien föranleder. 
Det torde icke böra anses såsom blott en lös giss- 
ning, om man förmodar, att det dervid är kopp- 
lingen som först af saltbiidaren förändras, då jag 
med klara exempel skall styrka, att en koppling 
kan på detta sätt förändras af en saltbildare, ulan 
att derföre upphöra att vara koppling åt den ke- 
miskt veiksamma oxiden, som, i fall denne är en 
syra, behåller sina egenskaper af syra, och bildar 
salter, med de mer eller mindre anraärknin£:s- 
värda förändi ingår i egenskaper, som af kopplin- 
gens förändrade sammansättning uppkomma, hvaraf 
sagan om kemiska typer uppkommit. Detta hin- 
drar emedlertid icke att äiVen slutligen den ke- 
miskt verksamma oxiden kan af chloren förän- 
dras, men då uppkommer en förening af helt 
annan art, i h vilken den kemiskt verksamma 
oxidens egenskaper icke mera återfinnas. 
Dessa substitutioner hafva aldrig blifvit the- 
oretiskt behandlade af andra än metalepsiens an- 
hängare, och man kan säga, att nästan livar och 
en som företagit ett försök i denna väg, genast 
blifvit denna theoretiska åsigt tillgifven. Det kan 
här vara stället att betrakta detta fenomen från 
andra synpunkter, i h vilket afseende jag skall 
anföra några exempel. 
1. Då bittermandelolja eller pikramyl-bioxid , 
O*H"+20, behandlas med chlor, utbytes en eqvi- 
