363 
samma li varje spår af likartad elektricitet; den 
olikartade derem(3t vinner i styrka och breder 
sig vidare ut, likväl äro omständiglieterna myc- 
ket olika och beroende af beröringens beskaffen- 
het. Egentligen bör man, då isolering icke eger 
rum, anse ledaren, jemte den afledande kroppen, 
eller undej laget h varpå den står, som ett helt, 
som är utsatt för den fördelande verkan. Huru 
långt elektriciteten i detta fall utbreder sig Öfver 
den ledande ytan är icke möjligt att undersöka, 
ty den aftager småningom och undgår slutligen 
våra mest sensibla instrumenter. I allmänhet är 
den i de delar af ytan, som äro vände från den 
fördelande kroppen, mycket svagare än i de ät- 
vända delarne, ehuiu skillnaden blir allt ringare 
vid tilltagande afstånd mellan båda kropparne. 
Ledarens återverkan på den fördelande kroppen 
är större i det icke isolerade än isolerade till- 
ståndet, i hvilket de till lika myckenhet närva- 
rande motsatta elektriciteterna till en del upp- 
häfva h va rand ras verkningar. Man inser likväl 
lätt, att i det sednare fallet måste verkan af den 
olikartade elektriciteten, i anseende till större 
närhet, öfver väga verkan af den likartade. 
Hvad den fördelande kroppen sjelf beträffar , 
så böra äfven tvenne fall åtskiljas; man kan nem- 
ligen anse honom som ledare eller oledare. Elek- 
triska fördelningen skall här betraktas från båda 
dessa synpunkter. 
Jag antager först, att den fördelande krop- 
pen är en fullkomlig oledare, oaktadt i verklig- 
heten alla kroppar , åtminstone på ytan, äro mer 
eller mindre ledande. Emedan i detta fall krop- 
pens oledande egenskap förhindrar de elektriska 
fluidas rörelse, så förändras icke dess elektriska 
tillstånd genom ledarens återverkan, och utbred- 
