364 
niDgen af den genom förtielning uppväckta elek- 
triciteten i den isolerade ledaren, b vad foim den 
ma ega, är underkastad den enda lagen, att re- 
sultanten af ledarens elektriska moleculers attra- 
herande och repellerande verkningar på hvilken 
som helst punkt i ledaren, håller jemvigt med 
resukanten af den oledande kroppens elektriska 
moleculers attraherande och repellerande verk- 
ningar på samma punkt. Är ledaren icke isole- 
rad, så gäller samma lag, men i detta fall är 
den ledande massan obegränsad, och ju aflägs- 
nare man tänker sig punkten, desto mera närma 
sig båda resultanterna till noll. Förenas ledaren 
med jorden genom en lång och tunn metalltråd, 
som i jemförelse med ledaren blott har ringa yta, 
kan man likväl öfverse den ringa mängd elektri- 
citet, som iir samlad på densamma, och betrakta 
resukanten af ledarens elektriska verkningar ena- 
o 
banda med den sanna resukanten. Detta är isyn- 
nerhet tillåtet, då tråden vidrör ledaren på den 
yla, suni är vänd fiån den fördelande kroppen, 
och föres så aflägsen som möjligt från denna sed- 
nare, ty under sådana omständigheter erhåller 
tråden ganska obetydlig mängd elekti icitet genom 
fördelning. Om derföre tråden aflägsnas, så för- 
ändrar sig ledarens elektriska tillstånd derigenom 
endast omärkligt. Då härefter blir fråga om afle- 
dande vidröring, så förutsättas alltid, att den 
blifvit verkställd på nyss uppgifiia sätt. 
Jag antager nu, att en gif\en mängd elek- 
tricitet blifvit meddelad den fördelade ledaren, 
sedan den afledaiide metalltråden blifvit aflägs- 
nad , och fL)reställer mig densamma utbredd i 
kroppens inre. Enligt nyss anförda hig, äro verk- 
ningarne af den genom fördelning i ledaren upp- 
väckta elektriciteten för alla punkter i densamma 
