369 
till den förra elektricitetsQiangden liksom i me- 
kaniken med krafter är vanligt, så blir punktens 
elektriska verkan tydligen densamma som förut. 
Antag e — g^f, så blir e^f-\-g. Här är f punk- 
tens fria och g dess bundna elektricitet. I sjelfva 
indifferenslinien har man således f=^— g. 
Om den isolerade ledaren före närmandet till 
den fördelande kroppen icke är elektriserad, så 
äro de fria och bundna elektriciteterna till myc- 
kenheten lika, men till beskaffenhet motsatta. 
Den fria elektriciteten tillhör likväl icke endast 
de aflägsnare delarne af ledaren, utan är utbredd 
öfver hela ytan. Genom afledaiide vidröring för- 
svinner den helt och hållet. Man kan likväl för- 
utse, att foihållandet i detta afseende måste vara 
annorlunda, när afledning sker genom luften, ty, 
då ingen utströmning af elektiicitet eger rum, 
frånröfva luftens ledande delar, på samma sätt 
som den isolerade profskifvan, utan åtskillnad elek- 
tricitet från de likartadt och olikartadt elektri- 
serade ställena, och ledarens elektriska tillstånd 
kan derigenom föga förändras, så vida båda elek- 
triciteterna äro närvarande till lika mängd. Äfven 
den bundna elektriciteten synes vara utbredd öf- 
ver ledarens hela yta, ty i annat fall borde väl 
efter den afledande vidiöringen finnas en indif- 
ferens-linia, och utom denna likartad elektricitet, 
h vilket strider mot erfarenheten. Likväl är den 
bundna elektriciteten på vissa ställen af den från- 
vända ytan vanligen ganska svag, och knappt 
märkbar. De efter utseendet ganska invecklade 
fördelningsfenomener , som ega rum då isolerade 
ledare underkastas fördelning, hafva alla sin grund 
i den ganska skiljaktiga utbredningen af de fria 
och bundna elektriciteterna på ytan. Det är in- 
tet tvifvel underkastadt, att den bundna elek- 
