382 
atslånd vida mindre elektricitet, då den först vid- 
röres sedan den fördelade skiFvans isolering blifvit 
åteistälid. ^ id stöi re afslånd försvinner skillna- 
den alldeles. Längre fia.ii skall jag återkomma 
till samma ämne. 
Oaktadt det icke kan nekas, att en i elt-k- 
triskn skuggan af en icke isolerad ledare ställd 
kropp verkligen blir elektriserad genom fördel- 
ning, så äi' likväl verkan i sjelfva verket ganska 
svag och i många (all omärklio. Kallar man så- 
ledes som förut den fördelande kroppen A, den 
afledande vidrörda ledaren 5, och den i elektriska 
skuggan ställdn kiOj^pen C, så afviker man öfver- 
hufvud obetydligt iiån sanningen, om man anta- 
ger, att b varken elektrisk attraktion eller repul- 
sion eger rum i C. Efter utseendet har således 
den i B bundna elektriciteten nästan Jorlorat siii 
verkan utåt, ehuru den endast är kompenserad 
af den starkare verkande elektriciteten i A. Med- 
delas åt 5, efter återställd isolerins:, en viss mäno:d 
elektricitet, så sönderfaller dess ytas elektriska la- 
ger i det fria och bundna. Men då resultanteii 
af det bundna lagrets elektriska verkningar pa en 
punkt i elektriska skuggan är nära i jemvigt med 
resultanten af elektricitetens i A verkningar pa 
samma punkt, så kan man boittänka sig detta 
system al' krafter, och en last betrakta den fria 
elektriciteten i B som den verkande. Då således 
icke är fråga om någon stor noggrannhet , kan man 
föreställa sig, att den elektriska verkan af A en- 
dast sträcker sig till B, och att denna sednare 
endast genom sin fria elektricitet verkar på krop- 
par i elektriska skuggan af B. På samma sätt kan 
man föreställa sig, att verkan af B åt andra hål- 
let endast sträcker sig till A, och att denna en- 
dast geiiom den elektricitet, som icke bindes af 
