384 
tricitetsmängder närma sis; mer och mer till lik- 
het. Mail ser detla bäst, om man lager B dub- 
bel, och åtskiljer båda skifvorna, efter åteislälld 
isolering, vid det gifna afståndet från A. Under- 
söker man med profskifvan elektriciteten på olika 
stallen af B, så finner man den temligen iikfor- 
migt utbredd på främre yl an, och endast vid 
större afslånd märkligt talare vid kanten än i 
midten. Dereniot är den frånvända ytans elektri- 
citet alltid märkbarast vid kanten och i midten 
nästan noll. Som förut är anmärkt, binder icke 
allenast A elektricitet i B , utan B binder tillbaka 
en del af elektriciteten i A. Denna bundna elek- 
triciteten fördelar sig på främre ytan af A, lik- 
formigaie än den återstående fria, och derföre blir 
öfveivigten af kantens elektricitet öfver midtens 
allt mindre, ju ringare afståndet är. Då skifvor- 
nas diameter var 6 tum, fann jag skillnaden re- 
dan vid en tums afslånd temligen obetydlig. På 
baksidan af skifsan A är elektriciteten till större 
delen fri, och hopar sig derfore alltid n/era vid 
kanten än vid midten. 
Om B i isolerad! ocli neutralt tillstånd när- 
mas skifvan A, så är den olikartade elektriciteten 
tätast vid miilten af den fiämre ytan. Derifrån 
utbreder den sig ständigt aftagande öfver hela ytan, 
om man endast undantager en smal r\n^, nära 
kanten, som är likartadt elektriserad. Denna lik- 
artade elektricitet rvcker midten nå2:ot närmare 
vid större afstånd, men är alltid ganska svag. På 
baksidan angifver profskifvan eiulast likartad elek- 
tricitet, nendigen starkast vid kanten och afta- 
gande mot midten, ehuru utbredningen blir jem- 
nare vid större afslånd. Denna ganska skiljaktiga 
utbredning af de motsatta elektriciteterna på båda 
v t or na 
