395 
antag, att afståndet mellan båda skifvorna är så 
Iräffadt, att den bundna elektricitetens mycken- 
het är jemt hälften af den bindandes, så ar vid 
detta afstånd, som jag vill kalla a, fördelnings- 
coefiicienten ^, Om ofvannämda relation vore gäl- 
lande för alla afstånd, så blefve vid dubbelt, tre- 
faldigt o. s. v. afstånd, de motsvarande fördel- 
nings-coefficienterna |, ^ o. s. v., eller för hvarje 
ny mångfaldig af afslåndet a, fördelnings-coeffi- 
cienten reducerad till hälften af fona värdet. 
Men antag, att afslåndet blifvit mångdubbladt 
ända till na, hvarest n betyder ett så stort tal, 
att a är ganska liten mot na. Om nu afståndet 
ökesännu med ett a, eller bringas till [n+l)a, så 
skulle fördelnings-coellicienten vid detta afstånd, 
enligt föregående relation, endast vara hälften af 
den förra, eller blott hälften så stor mängd elek- 
tricitet skulle bindas vid afståndet (n+l)a, som 
vid na, hvilket är orimligt, alldenslund (n+1) a 
och na kunna passera för lika stora afstånd, och 
således nära lika mängder i båda fallen måste 
bindas. 
På grund af det nyss anförda inser man så- 
ledes, att då afstånden mellan tvenne skifvor 
fortgå i arithmetisk progression, med lika tillväx- 
ter, så bilda de motsvarande fördelnings-coeflici- 
enterna ingen noggrann geometrisk series, utan en 
sådan, hvars exponent från term till term blir 
större, och småningom närmar sig enheten. Häraf 
följer, att den sanna fördelnings-coefficienlen, vid 
en gifven mångdubbling af afståndet, är större 
än den enligt ordningen motsvarande termen i 
den rent geometriska serien, h vilken term står 
noga i logarilhmisk relation med afslåndet. Detta 
öfverensstämmer äfven med erfarenheten, ty se- 
dan B blifvit afledande vidrörd , öfverväger alltid 
