försök skall Ijckas, är nödvändigt, att B och C 
icke vidröras på en gäng, Ij sker detta, så öf- 
tergår, som törut är omnämdt, vid små afstand 
större delen af den på frånsidan af jB bundna 
elektriciteten till C, och verkan är just vid när- 
maste grannskapet störst. Den aiiedande tråden 
måste derföre först vidröra B och sedan C; men 
då lätt kan hända, att elektriciteten i A under 
tiden aftager, så böra båda vidröringarne ske ha- 
stigt efter h varandra. Den här yttrade åsigt an- 
gående orsaken till olikheten vid båda berörings- 
sätten är endast ett sätt att betrakta saken. DeD 
sanna grunden ii 11 detta fenomen är återverkan 
af C på B och skall i det följande närmare för- 
klaras. 
För det andra antages, att vid orubbad ställ- 
ailng af B och C ^ endast A ändrar sitt läge. I 
enna händelse måste man i formeln ^=?n(w —m') 
anse konstant, deremot m och m föränder- 
liga. Om A föres allt närmare 5, närmar sig m 
enheten,, men till m\ och följaktligen m (m—m 
till noll. Alltså blir den fördelande verkan på 
C vid mycket ringa afstand mellan skifvorna A 
och B omärklig. Detla är i sig sjelf klart, ty i 
detta fall äro de motsatta elektricileterna i A och 
IB nära lika till mängd, och verka vid nästan 
lika afstand på C. Ställer man deremot A ganska 
aflägsen från B och C, blir m gaijska liten, och 
uttrycket m (?n — afviker för andra gängen blott 
obetydligt från noll. Verkan på C försvinner så- 
ledes, h vilket för öfrigt är lätt att inse. Äfven 
i denna händelse inträfiar således ett maximum 
jlF verkan vid ett visst afstand mellan A och B. 
En tredje händelse förtjenar ännu mer än 
de båda föregående att närmare tagas i öfver- 
Tägande. Denna händelse inträffar, då afstän- 
