det mellan A och C förblifver detsamma, unde? 
det B flyttas fram och tillbaka mellan båda plå^ 
tame. Betraktar man här formeln fx—m'—mm, så 
har man m" konstant, der emot m och m' förän- 
derliga. Om B föres allt närmare A, så närmar 
sig m till enheten, men m till m\ hvaraf inses, 
att fjL blir allt mindre och slutligen försvinner. 
Detta iir äfven fallet, då B flyttas mot C, ty då 
närmar sig m mer och mer till enheten och m 
till ni\ Då således verkan på C i båda fallen 
försvinner, måste nödvändigt ett maximum ega 
rum vid en viss ställning af ^ mellan A och C* 
För att bestämma afståndet från A, för hvilket 
verkan på C d. ä, —fxE eller e blir ett maxi- 
mum, antager jag, att hela afståndet från A till 
C är deladt i jenuia antalet 2n lika delar a. Lät 
p ,p ,p ,..,.|)^^ vara de beständigt tilltagande ex- 
ponenterna i fördelnings -coefficicnternas series, 
hvilka motsvara afstånden från a till och med 2 na. 
Emedan ni' är fördelnings-cjefficieaten vid af- 
ståndet 2n^?, blir således "=p, PjP,-»- j^^^. Här 
antages först , att B står i midten mellan A och 
C, alltså vid afståndet im frå» båda. Vid detta 
afständ blir 7n=m'=p^p^p^».,,p^ och följaktligen 
mm' =z m' — ir'plf'^ • •F^ '^^^ tager nu, att B flyttas 
ett a närmare mot (7, och således står vid afstån- 
det (n-{-i)a från i. För delta fall blir m= 
P,P.Pr'-Pn^, och w'=i^p,p,....p„_, och följaktli- 
gen ^^'=p]plpl""pl^,PnPn^r ^^^^^^öv man detta 
värde på mni med det förra, så (inner man, att 
båda värdena hafva den gefnensamma factorn 
f[plpl — Pl^.Pn' Kallar maa densamma Ä, blir 
vid midten mellan A och C, mm' =7?^^^ och vid 
afståndet a från A, mm'~Rp^^ ,, Men p^^^ är 
större än p„ och följaktligen är vid (n+l)öi 
afslånd fååa A,, slörrie äii,,vid nacdleicsta pf^|§a|l^t 
