DerdTter blefvo Å och B befriade fran sin elektricilei, 
kvärpå A ånyo elektriserades medelst flaskan, 
och sedan denna blifvit aflägsnad, vidrördes först 
5 och sedan C afledande. Efter upplyftning ställ- 
des C med sin raidt på locket af en guidblad- 
elektrometer. Elektrometerns skala var på båda 
sidor om nollpunkten iadelt i linier,och de föl- 
jande divergenserna hafva afseende på dubbla 11- 
nien som enhet. Vid alla dessa försök var flaskan 
så starkt laddad, att den elektriserade skifvan 
bragte den andra (mindre sensibla) halmstråelek- 
.trometern till 19'' å 22\ 
Om afståndet mellan skifvorna A och C, hvilkas 
diameter var 6 tum, utgjorde 9 lin., fann jag att 
-skifvan C, då den ensam vidrördes, meddelade den 
andra halmstråelektrometern så mycken elektricitet, 
att pendlarne divergerade 13°^. Men om icke alle- 
nast C, utan äfven förut ^ vidrördes, var den till 
guldbladelektrometren öfverflyttade elektriciteten 
så svag, att guldbladen bL)tt divergerade 0^,8. 
Den förra divergensen härrörde från elektricitets- 
mängden —m"E, som A ensam band i C, ty ver- 
kan af den icke vidrörda skifvan B kan här be- 
ti aklas som noll *). Den sednare deremot var 
endast en följd af skilnaden —/aE" mellan skifvor- 
nas A och B verkningar , sedan B blifvit vidrörd. 
På hvad sätt man än må betrakta divergenser- 
iias och elektricitetsmängdernas beroende af hvar- 
andia vid pendelelektrometrar, så kan väl af in- 
gen ställas i fråga, att icke de sednare åtmin- 
^ t? rr ro vi i?!?' rtRM^^ff' 
*) Vid andra försök blef skifvan ^ utbytt mot en an- 
nan, på hviiken voro Tdslade slönger af den dubbla 
höjden, och B alldeles boittagen. Resultatet var, som 
Ih inan kunde vänta, knappt märkbart skiljaktigt från 
