11^ 
410 
En särskilt händelse med afseende pä de 
tre skifvorna förtjänar att närmare undersökas ^ 
remi igen då en af skifvurna A, är elek t riserad , 
under det de båda öfriga, B och C, äro ställda 
på motsatta sidor om A och förenade med jor- 
den. Huru mycken elektricitet i detta fali Lin- 
des i B och C är icke så lätt att inse. 1 det 
föregående är visadt, att elektricitetsmängden i 
B är somman af de elektricitetsmängder, h vilka 
A och C binda i B^ och elektricitetsmängden i C 
summan af de elektricitetsmängder, h vilka A och 
B binda i C, Således kan man icke omedelbart be- 
stämma den ena af dessa elektricitetsmängdery då 
jTian icke på förhand känner den andra. Beteck- 
nar man derföre de i B och C bundna elektrici- 
tetsmängderna, såsom obekanta, med X och och 
kallar fördelningscoefficienlerna, som motsvara af- 
stånden mellan .4 och B, A och C, B och 
m,n,r, och E elektricitetsmängden i A, så måste 
B binda ~rx i C, och C mängden — r?/ i B. Men 
A binder —mE i B^ och —nE i C, hvaraf man 
erhåller: 
X = —mE—Ti/ , y = — nE—rx, 
Dessa båda eq va tioner beslämma x och y. 
Om värdet på y ur den andra eqvationen infö- 
res i den första , blir x = —m E-h n 7'E-j- r'x, hvaraf 
imo^\^tt x=-^-!^xE.,..(i\ 
1 — r- ^ ^ 
På samma sätt erhåller man 
- n—mr ^ 
y^^—-xE..,.{2y 
Genom de i B och C bundna elektriciteternas 
återverkan bindes —inx-^ny i .1, och således blir 
den i .1 återstående fria elektricitetsniängden E+ 
