_ _ 413 
af- eller lllllager den fria élektriciteleii i A i 
samma förhål lande , som don buiKlna i B. 
Om i ronnleiiia (1), (2), (3), eller (4), (5), 
(6), m eller n antages lika med iioil, så aterfåf 
mail de formler, som gälla för det fall, då sk i f- 
voriia äio endast tveoiie. År n = m, eiler B och C 
lika låiigt från A, så öfvergå formlerna (4), (5), (6), 
tiil x^y^ — = _ ^ och -E = 
^——E. Emedan l-f??2'<2, är ——E>^mE och 
'7---E^mE. Då således skifvorna 5 och C äro 
lika lååigt aflägsna ifrån yl, är summan af de i 
båda bundna elektriciletsffiän2:derna alllid slÖrre 
iiii den eleklriciletsmäni>d , som endast bindes i 
endera, sedan den andra biifvit borttagen. Ar 
bioit helt liten, så närmar sm — — E lill och 
med till 2mE, och nära dubbelt så mycken elek- 
tricitet blir bunden i första som i andra fallet. 
Emedan i+m^ tillika är nämnare i det motsva-' 
rande värdet på z, så inses, att den fria elektri- 
citetsmängdea för detta fall är större, än hälften 
af den fiia mängden i i, om blott endera af 
skifvorna B och C är tillstädes. För öfrigt när- 
mar dea sig mer och mer noll, ja närmare 
och C rycka mot A, 
Adderar man formlerna (4) och (5), så er-^^ 
hålles xi-y^ — -E^ —E, Antapcri 
man här den eivd n af fördehiingscoefficienterna 
constant, och differentierar i anseende till den 
andra m, blir d (x-\-y)r=—— £lc?m. Emedan^ 
m icke förekommer i läljaren, så blir difrerential- 
coefficienten aldrig noll, och h varken maximunij^^ 
eller minimum inträffar. Häraf följer, att sum- 
man xi-y måste oupphörligt vexa, då m tilltager 
