416 
^mE är iiiäng<len af den vid afvexlande vidrö- 
rins: buiiclna eleklriclleten , så blir — — = ^ 
Eniedan ii^mr , så ii!* nr^^mr'^ ^ och m—nr<^m-mf\ 
Följaktligen är iifven x<^—mE d. ä. rriindie elek- 
tricitet biiitles i B vid liklidig , än vid afvexlande 
vidrörini^ af B och C, Ju rnera C aflä^snas från 
A och ^, desto mera närma sig x och —mE till 
likhet, tj nr och ??7r" försvinna mer och mer 
mot m. 
Ju mera skifvorna B och C närmas h varan- 
dra, deslo mera närma sig m och n lill likhet 
och r till enheten. Slutligen inträffar verklig 
vidröring, och båila skifvorna äio att anse som 
blott en enda skifva,hvars elektricilet är samlad 
på de utvändiga ytorna. Det är således klart, alt 
om en icke isolerad skifva B' är stälkl på visst 
afslånd från den eleklriserade skifvan A, kan man 
föreställa sig, alt den mot Å vända ytan af B' 
ar skifvan B, deremot att den frånvända är C. 
Om man således betraktar tjockleken af skifvan 
B' såsom afståndet mellan skifvorna B och C, som 
här antagas oändligt tunna, så blifva elektt icitets- 
mängderna pä båda ytorna af B' repiesen terade 
genom formlerna (1) och (2). Om man der före 
i dessa antager m = n, så synes det som de deraf 
härledda värdena på x och y skulle uttrycka dessa 
mängder desto n(jgare, ju tunnare skifvan är. Men 
då m — n, är äfven ?■=!, och ofvannämda form- 
ler öfver^å till 0-=-—, y=——. Sätter man i fur- 
^ o ^ o 
melii (2) ?i = ???7?i , så blir y = — "^Y^-pE, i hvilken 
formel???.^ desto mindre afviker från enheten, ju 
närmare B och C stå intill hvarandra. Antag att 
1— r=^ och 1— ;/? :=ä;', sa blir r=t—a) och m = 
1—co', Om dessa värden införas i den sista for- 
